Ukrajinska lekcija - László, Végel (Peščanik NVO, 2014)
Sreo sam starog poznanika, pozorištarca. Odmah na početku razgovora pominje kritiku Ane Tasić iz beogradske Politike o pozorišnoj predstavi Neoplanta. Vidi se da poznaje današnje tendencije u svetu teatra, zna šta se događa na evropskim pozornicama. U Londonu je proučavao ono što će kod nas da stigneza petnaestak ili dvadesetak godina. Sa žaljenjem konstatuje, kao stari autonomaš, koliko smo mi, Vojvođani, u ogromnom zaostatku. Imamo dosta nadarenih mladih ljudi, ali oni nemaju uslova, mogućnosti da svoj talenat razviju, pokušava da se uteši. Dajem mu za pravo i kažem da je to u Vojvodini oduvek bio problem. U sedamdesetim godinama, a i kasnije, "u razdoblju autonomije", autonomaški političari su zapostavljali, zanemarivali upravo vojvođanske vrednosti. Vojvodina nije cenila svoje pisce, svoje umetnike. I Aleksandra Tišmu su ovde priznali tek kad je u Beogradu dobio sve najznačajnije književne nagrade