Institut razrješenja sudije Ustavnog suda BiH - Išerić, Harun (Fondacija Centar za javno pravo, 2017)
Razrješenje Krstana Simića sa funkcije sudije US BiH je u uzročno-posljedičnoj vezi sa načinom izbora sudija US BiH. Naime, do sada imenovane sudije su prije preuzimanja funkcije u US BiH, bili bliski vladajućim političkim strankama. Shodno tome, moguće je da dugogodišnji i aktivni članovi političkih stranaka nastave da održavaju kontakte sa stranačkim rukovodstvom. Prema tome, institut razrješenja zbog povrede ugleda i dostojanstva sudije ili samog US BiH predstavlja branu zavisnom i pristrasnom ustavnom sudovanju. Preporuke koje se ovdje predlažu, tiču se prvenstveno dopuna Pravila US BiH. Naime, Ustav BiH ne propisuje postupak razrješenja sudija, ali taj postupak eksplicitno ne propisuju ni Pravila US BiH, pa bi ih u tom smislu trebalo dopuniti.
Iako to nije problematizirano pred ESLJP, te je US BiH u proceduri razrješenja Krstana Simića proveo proceduru koju je ESLJP ocijenio pravičnom, bilo bi dobro da Pravila US BiH imaju odgovarajuću odredbu kojom bi ta procedura bila propisana, dakle koja bi unaprijed bila poznata. Tako bi se moglo iza člana 98 Pravila US BiH koji reguliše razloge za prestanak funkcije sudije US BiH, dodati novi član koji bi detaljno regulirao postupak razrješenja.
U tom članu bi se trebalo propisati sljedeće: - da sud koji donese pravosnažnu presudu u krivičnom postupku protiv sudije Ustavnog suda BiH mora tu presudu odmah dostaviti Ustavnom sudu; - da se trajan gubitak sposobnosti sudije za obavljanje funkcije utvrđuje temeljem nalaza i mišljenja nadležne zdravstvene ustanove, a da taj nalaz i mišljenje može zatražiti predsjednik ili jedan od potpredsjednika Ustavnog suda; - da prijedlog za razrješenje može podnijeti predsjednik ili zajedno tri potpredsjednika Ustavnog suda; - da se prijedlog dostavlja sudiji na kojeg se odnosi radi njegovog pismenog izjašnjenja, te da se propiše rok u kojem bi se sudija mogao pismeno izjasniti o prijedlogu; - da sudija protiv kojeg se vodi postupak za razrješenje ima pravo na uvid u sve dokaze koji protiv njega postoje, pravo na saslušanje, te pravo da predlaže i izvodi dokaze koje - da ukoliko se sudija na kojeg se odnosi prijedlog za razrješenje ne izjasni u ostavljenom roku,
ili na drugi način ne koristi prava koja ima u postupku, Ustavni sud nastavlja postupak razrješenja; - da sudija na kojeg se odnosi prijedlog za razrješenje ne prisustvuje plenarnoj sjednici na kojoj se odlučuje o tom prijedlogu; - da Ustavni sud o prijedlogu za razrješenje odlučuje na plenarnoj sjednici u prisustvu svih sudija, konsenzusom, - da se odluka dostavlja sudiji na kojeg se odnosi prijedlog za razrješenje i da se javno objavljuje