Sorstalanság - Kertész, Imre 1929-2016 (Magvető, 2012)
2002-ben, tíz évvel ezelőtt kapta meg A sorstalanság, Kertész Imre regénye, a Nobel-díjat A nagy mű egy pesti fiú sorsán keresztül ábrázolja több millió zsidó és nem zsidó mártír második világháborús pokoljárását, egyúttal saját egyéni identitásának kényszerű tudatosulását. Immár harmincadik alkalommal - ezúttal az első magyar irodalmi Nobel-díj évfordulója előtt is tisztelegve - lát napvilágot. Nem ok nélkül. Bár a cselekmény nem túl bonyolult - Gyurkának először édesapját viszik munkaszolgálatra, majd ő is kénytelen abbahagyni az iskolát, Németországba kerül koncentrációs táborba, végül hazajut, de egész családját elveszíti - a regény mégsem könnyű olvasmány. Nemcsak a szerző hosszas elmélkedésekben kibontakozó elbeszélői technikája miatt, de a mű mögöttes történelemfilozófiai és társadalomlélektani vonatkozásai okán is. A harminc év távlatából visszatekintő szerző a nácizmus, és minden totalitárius rendszer működési mechanizmusának lényegére tapint rá. Végső soron az egyéni lét kereteinek határait kutatja egy szükségszerűnek tűnő, ám valójában mégsem szükségszerű történelmi helyzetben. A történelemnek való kiszolgáltatottság, ez az egyéni sorstalanság - mely a zsidóság tekintetében egy egész közösség szintjén érvényesült - az a tanulság, amellyel minden generáció valamilyen formában szembesül, és ami miatt ez a könyv a tanulóifjúság számára is kötelező olvasmány lett